Grafikas, tapytojas Gintaras Gesevičius gegužės pradžioje Utenos A. ir M. Miškinių viešojoje bibliotekoje atidarė tapybos darbų parodą. Menininkas, gimęs Kaune, pirmą kartą į Uteną atvyko 1968 metais atlikti studijų praktikos ir šį kraštą prisijaukino. Todėl dabar jis Kirdeikiuose (Saldutiškio sen.) praleidžia didžiąją savo laiko dalį ir supamas gamtos čia kuria išskirtinius meno kūrinius. Žiūrėdamas į G. Gesevičiaus darbus, lyg jauti sklindančią saulės šviesą, viltį, ramybę, o kai kurie meno vertintojai autoriaus darbuose įžvelgia ir tvyrančią M. K. Čiurlionio dvasią. Autorius nuo 1976 metų dalyvauja profesionalaus meno parodose Lietuvoje ir užsienyje, yra surengęs daugiau kaip 100 personalinių parodų, pelnęs gausybę premijų, apdovanojimų. Dailininko kūrinių yra įsigiję Lietuvos nacionalinis dailės muziejus, meno galerijos, privatūs kolekcininkai iš įvairių pasaulio kampelių. Apie G. Gesevičiaus kūrybą ir ketvirtąją parodą, rengiamą Utenoje, pasikalbėjome su pačiu autoriumi.
![](https://udiena.lt/wp-content/uploads/2022/05/IMG_1217.jpg)
Studijavote grafiką, bet metams bėgant Jus patraukė tapymas. Kaip ir kodėl tai nutiko?
Mane vaikystėje mama šiek tiek pamokė piešti ir po ketvirtos klasės patarė stoti į Kauno J. Naujalio dailės mokyklą. Aš ten neįstojau, bet mane priėmė kaip kandidatą mokytis bandomajam laikotarpiui. Pirmame trimestre gavau trejetą, antrame – ketvertą, trečiame jau penketą, praktika ir metinis trimestras vėl buvo įvertinti penketais. Pasirinkti grafikos studijas buvo labai pragmatiškas sprendimas. Profesine prasme grafikas gali uždirbti sau duonai, o tapytojas tais laikais, jei gaudavo darbą, tai galėdavo paišyti kokias nors kino reklamas (geriausiu atveju). Nebuvo perspektyvu rinktis tapybą. Bet aš manyčiau, kad daugelį tokių dalykų nulemia asmeniniai ar gal ir likimo vingiai. Galiu sakyti, kad absoliučiai sėkmingai sužaidė likimas. Jaučiu, kad tapyba man leidžia daugiau pasakyti apie tai, kas mano viduje. Tai kaip spalvotas ar nespalvotas kinas. Taip pat yra su grafika ir tapyba. Žinoma, patraukliau ten, kur yra spalvų.
![](https://udiena.lt/wp-content/uploads/2022/05/IMG_1036.jpg)
Esate sakęs, kad menas yra žmogiškoji klaida. Ką turėjote mintyse sakydamas šiuos žodžius ir kas Jums yra menas?
Žmogus prieš visatą yra labai mažas. Idealaus žmogaus nėra. Jeigu jis idealus, tai sukurtas kompiuteriu, bet nėra natūralus. Kiekvienas menininkas, fotografas tą patį objektą perteikia skirtingai. Tai yra unikalu, kiekvieno unikalus braižas. Todėl tai, kas nėra idealu, galima vadinti klaida arba savitumu. Tame netobulume ir yra menas. Taigi gebėjimas kurti – tai Dievo suteikta malonė. Tai tarsi nėra mano, kaip menininko, asmeninis privalumas, tai tik priemonė mūsų sielų dialogui. Privalau surasti savyje šviesos, kad galėčiau tai perteikti kitam, galbūt stovinčiam tamsoje.
Ar M. K. Čiurlionis Jūsų kūryboje vaidina kažkokį vaidmenį? Ar Jūsų darbai yra įkvėpti šio žymaus žmogaus dvasios?
Aš manau, kad jeigu mes su Čiurlioniu būtume gyvenę vienu metu, turbūt būtume skaitę tas pačias knygas, buvę tų pačių politinių pažiūrų, būtume žavėjęsi tomis pačiomis merginomis ir gal būtume buvę draugais. Mano kūriniuose galbūt atsispindi panašus matymas, kaip matė Čiurlionis – iš aukštai į tolį, panašus požiūris į visatą. Mane, kaip menininką, formavo ir tai, ką aš mačiau vaikystėje būdamas 3–4 metų. Nedideliame kambaryje virš fortepijono kasdien matydavau kabantį paveikslą su keistu vaizdu – dūmai, kylantys į viršų,
laiptai, o po laiptais žvaigždės. Nors tuo metu buvo sunku suprasti to kūrinio prasmę. Taip pat lankymasis muziejuose, parodose, paveikslai, muziejų kvapas – visa tai suteikė prasmės ir mane formavo.
![](https://udiena.lt/wp-content/uploads/2022/05/IMG_1038.jpg)
Jūsų paveiksluose dominuoja ryškios spalvos, šviesa. Ar tai atspindi Jūsų nuotaiką, požiūrį į gyvenimą?
Mano paveiksluose yra vilties, saulės šviesos. Tačiau kiekvienas tai mato ir interpretuoja skirtingai. Viena moteris, žiūrėdama į mano kūrinius, sakė, kad visur vaizduoju tik vakarą ir saulėlydžio spalvas. Bet turbūt ji niekada nėra mačiusi ankstyvą rytą tekančios saulės. Sunku pasakyti, kodėl yra taip, o ne kitaip. Kūryboje dažnai nėra atsakymo į klausimą „kodėl“…
Kokius darbus iš gausybės savo kūrinių kolekcijos atrinkote šiai parodai?
Šiai parodai atrinkau tuos darbus, kurie atspindi tai, kuo aš gyvenu dabar. Parodoje eksponuojami darbai sukurti per praėjusią žiemą. Tai yra lyg duoklė žiūrovams, lyg ataskaita apie tai, ką sukūriau per pastarąjį laiką.
Ar menininkas gali kurti tik tuomet, kai jaučia įkvėpimą? Kas yra Jūsų įkvėpimo šaltinis?
Profesionalui svarbu ateiti į dirbtuvę ir jeigu nėra vadinamojo įkvėpimo, tiesiog imti ir pasidrožti pieštukus, susitvarkyti aplinką, darbo vietą. Aš kurdamas taip pat pavargstu, tada prasideda kartojimasis kūryboje. Yra buvę taip, kad ir mėnesį laiko teptuko rankose neturėjau. Bet tą laiką skyriau paruošiamiesiems darbams. Paišydavau eskizus ir tiesiog mesdavau juos į dėžę. Kai kuriuos eskizus iš dėžės išsitraukiau po 10 metų. Tai buvo kaip lobis. Būna, kad nesiseka tapyti, tai aš tada savęs nekankinu, palieku savo kūrinį ramybėje ir išeinu. O iš ryto ir vėl labai noriai grįžtu prie darbo.
![](https://udiena.lt/wp-content/uploads/2022/05/IMG_1156.jpg)
Kokie Jūsų ateities planai?
Aš noriu būti žinomas, bet nesusireikšminęs. Menininkas turi būti žinomas. Meno prasmė yra, kad šviesą, esančią manyje, matytų ir aplinkiniai. Aš turiu daug vidinio potencialo, tikslų. Pastaruoju metu Kirdeikiuose įsirenginėju studiją, planuoju kurti toliau, rengti parodas ir skleisti tą šviesą per meną.
Dėkoju už pokalbį.
![](https://udiena.lt/wp-content/uploads/2022/05/SRTF-be-pinigu-3.jpg)
Apie kitą kūrėją Editą Kušleikienę skaitykite čia